Den anklagede forstår alvoren af hans forbrydelse.
Ved at at stjæle fra vores lagre har han stjålet fra sine kammerater.
Jeg kræver den strengeste form for straf.
Han erkender de faktiske forhold. Han har angret og undskyldt.
Krigen er næsten forbi. Jeg beder krigsretten om at være nådig.
Hæng ham!
Henrettelse!
Denne sande historie begyndte den 2. maj, 1945-
i det neutrale Liechtenstein-
nogle få dage før Anden Verdenskrigs slutning.
Kurt!
Skyd ikke!
Det er en russisk general!
Kør!
Hr. kommandant…
Tropperoe kommer ind ved Schellenberg. Ved grænseposten for fem minutter siden.
Jeg er ikke sikker. Måske et regiment.
De er russere i tyske uniformer.
Nej, det er ikke den Røde Armé. Det er russere klædt ud som tyskere.
Hvad er der, fader?
En statshemmelighed?
Hold din positur!
Hvordan kan jeg male dig, hvis du ikke sidder stille?
Hvis du vil have mig, Anton, skal du bare spørge.
Vil du have mig?
Vask dine hænder først.
Du har stadig ikke svaret. - De pokkers russere tog os på sengen!
Der var kun to vagter.
De skød, men svinene blev ved med at komme-
og de slap igennem. En fuldt udrustet hær.
Og deres kvinder! Kan du tro det?
De tog sågar deres kvinder med.
Hvad har du imod kvinder?
Herr Ziegler?
Dem tager jeg ikke imod! - Du tager ikke imod disse penge?
Tager du imod guld?
Du skal tage imod dem. Ministerens ordrer. Officererne og deres familier skal bo her.
Hvem betaler? - Det er enten det eller beslaglæggelse.
Som prins af Liechtenstein, kan du ikke sende dem tilbage, Franz.
De bliver henrettet.
Og det ved Ziegler udmærket godt. Han kender til bolsjevikkerne.
Og Tito. Det er hans pligt som præst at beskytte dem.
Som leder af parlamentet har han andre opgaver.
De beder om vores hjælp. Deres liv er på spil
Ziegler er bekymret for vores egne borgere. Hvordan kan vi brødføde russerne?
Vi har forsyningerne fra Røde Kors.
Men der er over 500 af dem!
Vi er 12.000.
Jeg råbte vist ad dig.
Tilgiv mig, skat.
Gjorde du? Det bemærkede jeg ikke. - Nej?
Hvad sagde Ziegler helt nøjagtigt?
At tyskerne kunne komme og opsluge os i morgen.
Det er det, han frygter mest. Og det gør jeg også.
I Yalta besluttede de at sende alle russere-
tilbage til USSR. De vil ikke gøre Stalin vred.
Så vi er i fare?
Ja… Det er muligt.
Beskyt os, fader, og velsign mig.
Åh, tak.
Madame, dette er den bedste brød, jeg nogensinde har smagt.
Og Deres kaffe kan måle sig med brødet.
Undskyld mig.
Goddag, fader.
Ja…
Jeg formoder… vi skulle mødes før eller senere.
Ja, hvis De har ansvaret for disse mennesker.
Holmston-Smyslovsky. General i den 1. Nationale Russiske Armé.
Men iført en tysk uniform.
Vi kæmpede med tyskerne mod bolsjevikkerne.
Jeg mener, den sovjetiske hær. Og kun mod dem.
Jeg undskylder for, at vi trænger os på, men det var for en god sag:
Får at redde 500 mænd, hvis liv er truet.
Skal jeg tigge om Deres medlidenhed?
Eller tigge om nåde for at modtage Deres tilgivelse, fader?
Lad os tale sammen udenfor.
Flyt de vejspærringer!
Held og lykke.
Bare rolig. Vi ses i aften.
Alle disse flygtninge. Det er forfærdeligt. Hvad mere kan vi gøre?
Åh, ja, de vil også dø.
Og alle de andre, hvis I sender os tilbage til Feldkirch.
De vestlige allierede ville overlade os til Stalin og hans slagtere.
Det passer ikke.
Dette vil give jer frit lejde.
Tilgiv mig, fader, men bolsjevikkerne ville tørre røv med det
Deres bemærkninger er stødende, general.
Mere stødende end 500 lig, der rådner op lige på den anden side af jeres grænse?
En sådan ugerning er umulig! Det er jeg overbevist om!
Var det sandt, ville jeg ikke være her.
Alle disse mennesker er katolikker, børn af vor kirke.
De svin, som I vil overlade os til, tror ikke engang på gud.
Husker De, hvad den Røde Hær gjorde mod vores nonner?
De voldtog dem som vilde på vores kirkers altre.
Og de rev præsternes tunger ud-
for at forhindre dem i at forkynde budskabet.
De vover at belære mig?
Tror De, at jeg ikke ved, hvem de ukrainere er derude?
De udrensede ghettoen i Warszawa. De sendte jøderne til Auschwitz!
De er Deres soldater! - Nej! Det gjorde min folk ikke!
Der er rakkerpak overalt!
Her som andre steder!
Mordernes hoveder er som frugt.
Vi ser først det rådne indeni, når de er skåret!
Du virker ophidset Er alt i orden? - Han vil ikke rejse.
Det ville jeg nok heller ikke, hvis jeg var i hans sted.
Du skulle måske præsentere os.
Dr. Joseph Hoop, vores regerings statsminister.
General…
Smyslovsky.
Doktor Hoop…
Er Smyslovsky et russisk navn?
Nej, sir, finsk. Men for russerne kommer det ud på det samme.
Jeg vil ikke virke uhøflig, men undskyld os et par minutter.
Jeg spiser min morgenmad færdig. Jeg er til jeres rådighed.
Nå?
Han har 500 veluddannede, bevæbnede mænd.
Det er en trussel mod vores sikkerhed. Han kunne overtage landet på én dag.
Det er korrekt.
Gør han det, vil de allierede angribe ham-
og vores land ville blive en ruinhob.
Det er korrekt.
Jeg foreslår, at vi kontakter franskmændene eller amerikanerne via Schweiz-
og overlader problemet til dem.
Og vi… vasker bare vores hænder.
Vi har ikke andet valg.
Vi kan ikke internere dem nogen steder.
Der er snart valg. Det har du ikke glemt?
Og så… der er ingen beviser for, at de vil blive dræbt.
Den blotte mulighed gør, at jeg vil hjælpe dem.
Udmærket jeg taler med Hans Højhed.
Tidsspilde. Han har allerede besluttet sig.
Bliv bare siddende.
Må jeg præsentere doktor Hoop, Liechtensteins statsminister.
Min kone, grevinde Irena.
Jeg forstår, De er polak, madame. Deres modige land har lidt meget.
Tak.
Jeg skal spare Dem for mine officerers barbariske navne.
De må forstå, at vi står i en vanskelig situation her i Liechtenstein.
Der er mange potentielle farer.
General… kan De sværge på Deres ære, at både De og Deres mænd-
ikke har gjort noget, som de allierede kunne betragte som en krigsforbrydelse?
Ja, sir.
På min ære.
Tak.
Vil I underlægge jer Genéve-konventionen som krigsfanger-
er vores prins, Franz Joseph-
parat til at give politisk asyl til Dem og Deres mænd.
På visse betingelser.
Disse mennesker er kommet til vort land uden invitation.
Men vor elskede prins har været så venlig at give dem politisk asyl i en begrænset tid.
Disse stakkels mennesker kan måske snart vende hjem.
Men indtil krigen er forbi, skal vi dele vores daglig brød og vores hjem med dem.
Til gengæld vil de arbejde på jeres gårde og på jeres jord.
Brødre, jeg beder om jeres forståelse.
Ingen provokationer.
Og heller ingen fraternisering.
Være på vagt. Og frem for alt, ingen relationer-
mellem disse mænd og vort lands kvinder.
Det er vores sidste timer som soldater.
Fra nu af er vi civile. Vi skal ligne civile.
Mændene skal arbejde rundt om i landet.
Jeg ved ikke, hvor længe denne situation vil vare-
men vær sikker på, at jeg vil gøre alt, jeg kan for at sikre-
vores evakuering til et land, hvor vi vil være i sikkerhed.
Jeg har personligt lovet at være ansvarlig for disciplin. De har mit ord på det.
Forhold mellem vore mænd og lokale kvinder er strengt forbudt.
Godt.
Drukkenskab og vold mod de lokale vil medføre fængsling.
De skyldige bliver overgivet til de allierede.
Sørg for, at mændene forstår mine ordrer.
Undskyld mig. De skal komme med mig.
Tak, Lisa.
D'herrer…
Vi tales ved senere.
Skub.
Jeg har sagt til pigen, at vi ikke vil forstyrres.
De har vist en fordel over mig.
Hvabehar?
De kender åbenbart mit navn. Men jeg kender ikke Deres eller Deres venners.
Undskyld, det glemmer jeg altid. Allan Dulles fra American Secret Service.
Vi vil gerne tale med Dem.
Tag plads.
De har haft en fantastisk krig. - Ja?
Ja, general.
Jeg har fulgt Deres 1. Arme meget tæt.
Og jeg så aldrig Dem. Hvor skødesløst af mig.
Østfronten vedrører ikke os.
Vi vil ikke blande os i sovjetiske anliggender.
Det er en skam.
Er det?
Jer, i Vesten, skal forstå-
at jeg kæmpede i krigen med ære, for en sag.
Det kan diskuteres.
Problemet er ikke sagen, det er timingen.
Og hvornår er det rette tidspunkt? - Man må aldrig have ret for tidligt.
Om det så vedrører Galileo eller sågar korstog mod bolsjevikker.
Vi vil bede Dem om hjælp.
Og til gengæld kan vi måske så tilbyde Dem vores.
Admiral Wilhelm Canaris.
Chef for den tyske efterretningstjeneste.
De er hans ven. - Og jeg er beæret over at være det.
Kan De fortælle mig mere?
De ved, at han var involveret i attentatforsøget mod Hitler.
De arresterede ham sidste sommer. Jeg ved ikke, hvad der blev af ham.
Han blev sendt til en lejr og blev hængt i sidste måned.
En måned… Én måned før slutningen.
Er De overrasket?
Nej.
Canaris brugte sine netværk til at forsvare Riget-
men også til politiske formål.
Han tænkte allerede på tiden efter krigen.
Den er næsten forbi.
Fortsæt
Udmærket.
Men dette er fortroligt.
Canaris var overbevist om, at alliancen mellem USA og USSR var unaturlig-
og at den ikke ville overleve efter krigen.
Han havde taget forholdsregler.
Disse forholdsregler er af allerstørste betydning for den frie verdens beskyttelse.
Det er også derfor, vi opsøger russiske emigranter.
Canaris og jeg delte de samme jagtmarker.
Jeg ville have soldater, og han spioner.
Folk, der var i stand til at operere i de provinser, bolsjevikkerne havde overtaget.
Førsteklasses spioner, der var parat til alt.
Enhver magt, der så USSR som en fjende, ville hige efter sådanne folk.
Jeg repræsenterer USA, ikke bare en tilfældig magt.
Jeg har brug de folk, som De og Canaris kender.
Yuri Nikolskoy.
Det er Brandts gård. - Men..
Alexander? Vi trak os tilbage sammen.
Goddag, jeg hedder Yuri Nikolskoy.
Jeg skal arbejde for hr. Brandt.
Jeg hedder Frieda. - Lad mig gøre det.
Det føles som om, vi er kommet hjem. - Men du sagde, du ville vende tilbage.
Ikke nu. Hverken til dit eller mit hjem.
Vores søn vil blive født her.
I må være russerne.
Ja. Goddag, madame.
Kom endelig indenfor.
Kom, der er noget varm te.
Du arbejder for hårdt. - Ja, men hvad kan jeg ellers gøre?
Tak, skat.
Her, hvad synes du?
Kan det vente til i morgen? - Selvfølgelig.
Nå, hvordan er situationen?
Franskmændene og englænderne siger det sædvanlige:
Overlad dem til russerne, når de dukker op.
Amerikanerne er et mysterium. En vis… Allen Dulles mødtes med Smyslovsky.
Et høfligt møde ifølge ham. Han er ikke videre imødekommende.
Dulles fandt ham muligvis via to af hans officerer, der arbejder for de allierede.
Følge Røde Kors, skød engelske tropper i det sydlige Østrig-
kosakker, der ikke vendte tilbage til den Røde Arme.
Der går også rygter om masseselvmord.
En ting står fast: Vi er alene. Det har vores schweiziske naboer ladet os vide.
De kan ikke bare lade os i stikken. - De må beskytte sig selv.
Som alle andre ville gøre. - Undtagen os.
Sandt nok.
Undtagen os.
Gud ved, hvorfor Ziegler insisterer på sejrsklokker i et neutralt land?
Måske fordi de er fredeklokker.
Krigen er forbi!
Hvem er det?
Franskmænd fra lejren ved Dachau. De er på vej hjem.
Ja, som leder af parlamentet, er jeg overlykkelig.
Det er det bedste sted for dem. Det eneste sted. Udmærket…
Jeg sender bekendtgørelserne til Deres Højhed.
Du virker glad, fader. Kommer russerne?
Ikke endnu. Der er en kommission først.
Nu finder vi ud af, hvem der har ret.
Nej.
Goddag, d'herrer. Har I startet mødet på fortovet?
Vi ventede bare på Dem udenfor. Det er en fin dag.
Nå, men her er jeg. Lad os gå ind.
Vi føler ikke, at De vil ændre Deres beslutning, men…
"Vi"? Hvem er "vi"?
Er De deres talsmand? - Vi er enige.
Beslutninger skal tages I parlamentet. Man opnår sjældent enighed ude på gaden.
Længe leve vores sovjetiske kammerater!
Længe leve Stalin!
Hold mund, kommunister! I er soldater nu. Ikke modstandsfolk.
Du risikerer 12.000 landsmænds liv for at redde 500 fremmede-
som kun kender til at føre krig, massakrere og myrde!
Så de er skyldige?
Uden en høring eller en retssag?
De er skyldige, og vi kan stille dem foran en henrettelsespeloton?
Fordi de troede, rigtigt eller forkert, at den tyske hær-
var det eneste, der kunne fjerne deres diktator.
De havde i det mindste en gyldig grund.
Sig mig, Klaus, din fætter er SS-officer. Stemmer du for, at han skal dø?
Og de to russere, der arbejder for dig, er de blodtørstige mordere-
med knive mellem tænderne?
Er de?
Nej, de er modige mænd. Gode arbejdere.
Og du ønsker, at de skal dø?
Nej. Selvfølgelig ikke. Det er mere svært, når der bliver sat ansigter på.
Det her handler om vores landsmænds liv.
Ikke om navne og ansigter.
Det handler faktisk om frygt.
Jeres og min. Men jeg vil ikke vende sandheden ryggen
Så er det nok, Hoop!
Det er en sag for vores prins. han vil lytte.
Som altid, fader Ziegler, med stor interesse,
Sid ned, mine herrer.
Nå, fader….
Hvad er det, jeg skal forstå?
Vi er overbeviste om, at vores statsminister-
mangler fremsynethed…
…når han ikke giver efter for de allieredes krav-
og at han risikerer vores lands fremtid.
Mine herrer..
Vi har overlevet I to og et halvt århundrede.
Og jeg er overbevist om, at man kun kan overleve-
ved at være sig selv. Ikke ved at ville behage.
Jeg ønsker ikke at behage de allierede eller Stalin.
Dr. Hoop og jeg har drøftet det adskillige gange.
Vi mener, det er det rette, og derfor godt for Liechtenstein…
… at forblive I resten af verdens øjne…
…en lille, men ærlig nation.
Jeg håber, jeg har overbevist jer.
Tak. Når den sovjetiske Kommission for Repatriering ankommer-
ser jeg gerne, at dr. Hoop leder forhandlingerne.
Jeg foretrækker, at hverken I eller han er særlig opmærksom på mig.
Tak, Lisa.
Ler du af mit tøj? - Nej!
Jeg smilede bare.
Kan du ikke lide mit smil?
På en dag som i dag, savner jeg min uniform.
Hvornår ankommer de? - Klokken to.
Bliver du indkaldt?
Nej, i dag vil de udfærdige…
….det Hoop kalder.…. grundlaget for aftalen.
Det ville jeg meget gerne se. Bolsjevikker og aftaler.
Vend dig ikke om!
Mine herrer, skal vi sætte os?
Jeg er Joseph Hoop, statsminister, og disse herrer er parlamentsmedlemmerne.
Jeg ved, hvem De er, dr. Hoop.
Jeger… - Må jeg se Deres akkreditiver?
Tak.
Udmærket, oberst Cheko og kaptajn Climenko…
I er begge velkomne.
Jeg håber, vi begge nærer ønske om, at disse forhandlinger lykkes.
Jeg vil ikke forhandle.
Jeg er her for at organisere vores borgeres tilbagevenden til hjemlandet.
Så skulle der ikke være nogle problemer.
Lastbilerne vil være her om to dage.
Perfekt.
To dage.
Oberst… Må jeg se Deres liste?
Liste? Hvilken liste taler De om?
Listen over sovjetiske borgere, der ønsker at vende hjem.
Undtagen dem fra de baltiske lande, som I annekterede i 1939.
Det er ikke internationalt anerkendt.
De skal alle af sted.
Jeg siger det en gang til. Alle.
Jeg skal bare registrere navnene på jeres liste, og så er alt i orden.
Det er bare bureaukrati. - Der er ikke nogen liste.
Det er irriterende. Nå, pyt. Vi har en.
Så giv mig den.
En officiel anmodning vil vil få et hurtigt og bekræftende svar.
Kom venligst med anmodningen.
Men undskyld os for nu. Kom, mine herrer.
Hvad er der, dreng? Er du bange for bolsjevikkerne?
De dræbte hele min familie. De var bare bønder!
Den tyske fremrykning reddede mig. Nu er de tilbage!
Det er overstået, dreng.
Du er i Liechtenstein nu. Et demokrati.
Nu bor du hos mig.
Og du må gerne blive. Du er en del af min familie nu.
Hvad er dukken til?
Din datters fødselsdag. - Maria? Gud, det er sandt!
Martha kunne have mindet mig på det. Jeg er faren.
Nu ikke mere larm. Okay, Maria?
Dig også, Eric.
Det ser nemt ud. - Det er det.
Så længe, man respekterer træet.
Må jeg prøve?
Prøve hvad?
Den er smuk. Maria bliver så glad.
Om seks måneder vil du gøre det samme for mig.
Bliver I?
Er det besluttet?
Vi er flygtninge. De bestemmer, hvor vi skal hen.
Vi har noget, vi vil fortælle.
Stop et øjeblik og hør efter, Natalya.
Det er Marthas ide.
Så er den god.
Siden Marthas mor døde, har hendes far været syg. Han keder sig.
Han vil leje gården ud til jer og flytte til Vaduz.
Der kan han spille kort hele dagen. - Hans jord støder op til vores.
Hvis vi samarbejder, kunne vi tjene mange penge.
Det lyder pragtfuldt. Tak.
Og tak din far, Martha.
Men… - Men hvad?
Ikke noget men…
Jo, det er der faktisk.
Hvis vi lægger planer nu….
Alle mulige pragtfulde planer…
…og beordres tilbage til Rusland?
Det ville være for ondt. Forstår I det?
Ingen planer.
Ikke endnu.
Men du lovede mig, Gregory. Husker du det liv, du lovede mig?
Det er her, med Martha og Peter.
Tal med ham.
Jeg ser til dyrene.
Banditten Smyslovsky nedlader sig ikke til at komme og stå til ansvar.
Værre, han er repræsenteret af en håndlanger.
Uanset, som svar på jeres anmodning er her listen over vores fanger.
Dette er i sandhed en komplet liste over jeres såkaldte fanger.
Men jeg afviser denne betegnelse. - For Liechtenstein er de fanger.
Så vi kan gå videre. Jeg vil acceptere et andet udtryk. Nogen forslag?
Desertør.
Desertør. Er det i orden?
Uacceptabelt. De er medlemmer af 1. Nationale Russiske Armé-
der officielt hører under den tyske overkommando.
Det afskum er ikke en russiske hær! Det er en bande kriminelle!
Hvad så med… krigsfanger?
Havde I overgivet jer i Tyskland, ville I være krigsfanger.
Er det acceptabelt?
Udmærket.
Disse…
… krigsfanger skal straks sendes tilbage til USSR.
De skal først til Feldkirch, hvor de franske myndigheder-
vil bringe dem til Wien, hvor de overdrages til repræsentanter fra mit land.
Sådan.
Et øjeblik, oberst.
"Den sovjetiske Kommission for Repatriering… "
Her er det…
"…skal forhandle om russiske borgeres hjemvenden."
Er forhandlingerne forbi? - Der er ikke mere at tilføje.
Jeg må misforstå ordet "forhandling".
Der er ikke mere at tilføje.
Undtagen, at krigsfangerne ikke vil blive overdraget.
De burde læse dette.
Nu?
Bare underskrifterne på den sidste side.
Roosevelt.
Churchill, Stalin… Imponerende!
Dokumentet blev underskrevet i Yalta.
Det giver os lov til at hjemsende alle - jeg gentager - alle russere i Europa.
Interessant.
Der er bare et problem. Jeg kan ikke se vores prins' underskrift.
De må have glemt at invitere ham. Sådan må det være!
Morsomt, ikke sandt?
Men det er en fejl at håne vores prins.
Lad mig forklare noget en gang for alle.
Det her er en lille nation-
men den opretholder rettigheder.
Trusler forhindrer os ikke i at respektere loven-
eller i at få jer til at respektere den.
Det var ikke vores krig. Yalta vedrører ikke os.
Og siger Eisenhower, at russerne befriet i den allierede zone-
vil blive overdraget til Rusland, vedrører det heller ikke os-
for Liechtenstein er ikke en zone.
Det er neutralt og uafhængigt. - Det er latterligt!
Hvis demokrati er latterligt, så rejs hjem! Rejs hjem!
Enhver mand fra 1. Nationale Russiske Arme kan frit rejse hjem til USSR-
og I skal spørge hver eneste af dem! Ingen forlader Liechtenstein med magt!
Eller imod sin vilje! Ingen!
Ingen vil følge med dig, dit svin!
Løjtnant Zolchin!
Virkelig?
Mind mig på det navn, hr. statsminister. - Løjtnant… Mikhail Zolchin.
Husk det navn…
Cheko! - Det vil jeg gøre.
Stol på det!
Cheko gjorde en ende på enhver tvivl.
Totalt had vældede ud af ham.
Og de andre?
Og Anton?
De andre er bekymrede for repressalier.
Da russerne gik, ville Anton ikke sige noget.
Men…
… er der en reel fare? Er der?
I princippet, nej. Men vi begår alle fejl.
Seks tanks og en infanteribataljon er nok til at tromle Liechtenstein ned.
De ville undskylde og tilbyde at genopbygge alting igen.
Og hvad interesserer det dem…
Truman, Churchill og De Gaulle?
Jeg antager, at der er en reel fare.
Jeg er bange.
Frokost!
Hjælp Frieda, min dreng.
Hvordan var din far? - Han var den stærkeste på kolkhoz'en.
Hvad er det?
Hvad er en kolkhoz?
En gård. Som vores?
Nej, meget større.
Så din far var meget rig?
Han var en meget fattig mand.
Men hvis gården var så stor…
Det var ikke vores gård.
Jeg er ikke med. Hvis var det?
Statens. Alle sammens.
Det var det, de sagde.
Mine oplysninger var korrekte.
Jeres korrespondent er i Schweiz, og jeg stoler på ham.
Redaktøren bekræftede det.
Du må advare dine folk.
Det bliver ikke nemt. Dr. Hoop vil gøre alt, han kan, men han bliver overvåget.
NKVD må have agenter blandt mine folk.
Hvad med Argentina?
Vores venner arbejder på det. Jeg er håbefuld.
Tak. Tak, for alt.
Hvad sagde han?
Vlassov blev taget til fange.
Og 10.000 af hans mænd henrettet.
10.000 mænd!
Vi kan ikke hjælpe dem nu.
De skal fandme ikke røre nogle af mine mænd!
Zolchin!
Gør som du vil, men sørg for, at de ved, hvad Cheko og hans kumpaner er i stand til!
De viser ingen nåde. Informer alle mændene.
Men kompromittér ikke dr. Hoop.
Gør det hurtigt. Nu!
Javel.
Lad dem vide…
…at forhandlingerne om Argentina…
…går godt.
Javel.
Er det sandt?
En hypotese.
En optimistisk hypotese. Den ortodokse kirke er involveret.
Hvad er det? - Fra dr. Hoop. Han sagde, det var vigtigt.
Læs det mens jeg skifter tøj.
"Kære Anton….
"Den sovjetiske kommission gør klar til at møde Smyslovskys mænd-
for at se, hvem der vil vende hjem til USSR.
De bør ledsages af en hæderlig og objektiv observatør.
Dit navn var det første, der faldt mig ind.
Mopel kan assistere dig. Send dit svar til parlamentet.
Din ven, Joseph."
Hvis du gør det, kan du evangelisere de pokkers bolsjevikker.
Du vil bryde nye veje.
Nye veje er ikke mit kald.
Undskyld mig.
Undskyld, det hele er lavet om. - Det hele er noget rod.
Du har ret.
Hvorfor valgte du mig? - Du er en vigtig person.
De vil ikke presse mændene foran dig.
Jeg er beæret. Hvornår kommer de?
Det er udsat i dag.
Da alt ikke er helt, som det synes, tror jeg, de trækker tiden.
Som generalen?
Præcis. Men af forskellige årsager.
Fandt du noget interessant?
Der var ikke tid nok. Jeg troede, I ville tale sammen i længere tid.
Jeg forventede, at en russer ville respektere reglerne for høflighed. Det var en stor fejl.
Fejlen, dr. Hoop-
er den dumhed, som du og din prins begår ved at risikere jeres land-
for at beskytte kriminelle.
Det kunne være en fejl, og det er meget muligt, at jeg er dum.
Men risikere? Jeg er ikke helt med.
Forventer I, at vi giver efter for jeres trusler?
Du er intelligent nok til selv at svare på det
For resten, kaptajn Barinkova-
du må være stået tidligt op for at give mig en besked, som jeg kunne have fået-
over telefonen eller via en kurer.
Det må være en af ulemperne ved at være kvindelig officer i den Røde Hær.
Jeg forstår, at du er i dårligt humør.
Du tager fejl, dr. Hoop.
Mit dårlige humør skyldes, at jeg skal trækkes med små mænd-
der er blinde og døve-
i deres lille land.
Små mænd, der intet ved om blodsudgydelse eller krig.
Du har ret, vi har ikke jeres erfaring.
Før Hitler, jeres gamle allierede-
angreb jer, havde I allerede angrebet Finland, de baltiske lande og Polen.
En ting er sikker. Vi vandt ikke krigen for at spilde tiden på folk som dig.
Tag telefonen og spørg amerikanerne, hvad de gjorde ved kosakkerne.
Og hvordan englænderne tvang folk ind i konvojer-
for at sende vores forrædere tilbage.
Hvis et par tusinde mennesker herfra ender i kreaturvogne, der skal østpå-
hvem ville så nogensinde opdage det?
Hvor mange er I?
12.000?
Det ville kun kræve nogle få tog.
Du må have lidt meget, når du siger den slags.
Farvel, kaptajn.
20 millioner af mine landsmænd døde.
Glem aldrig det.
Det er mange.
I Leningrad spiste vi rotter…
…og sågar menneskekød, for at overleve.
Jeg kunne forstå dig, hvis jeg ikke var russer.
Men jeg er russer.
Nazisterne dræbte mine forældre.
Hængte min mand…
Så krigen er ikke slut for mig.
Det er den måske en skønne dag.
Det håber jeg, madame.
Dit svin! Blev denne krig udkæmpet for silkestrømper til dine østrigske skøger?
Du bliver sendt til Sibirien!
Det er til generalen. Hans ordrer.
Det er endnu værre. Generel eller ej, jeg indgiver en rapport.
Han bliver sendt i krig mod japanerne!
Cheko kan ikke handle uden kaptajn Barinkovas godkendelse.
Det har du vel bemærket? - Jeg er helt enig.
Hun er elegant, subtil-
dybt såret af sit tab, og endnu mere farlig på grund af det.
Kan vi hvile os lidt? Jeg har ikke haft din træning.
Stadig intet nyt om bolsjevikkerne?
Intet.
Ja, det er ham.
Jeg er slet ikke overrasket. Han forventer altid det værste.
Men denne gang har han måske ret.
Hvad har de I tankerne?
De er forskruede.
Det her er stilhed før stormen.
De er på udkig efter svagheder, studerer dokumenter…
De er meget grundige.
Mere end du forestiller dig.
Jeg har nyheder fra en pålidelig kilde.
Væbnede grupper af kommunister fra Jugoslavien og Italien-
står bag repressalier i det sydlige Østrig.
Jeg vil være på vagt.
Tak, dr. Hoop.
Jeg vil også advare mine folk.
Er du stadig i kontakt med Dulles?
Ja, han besøger mig af og til.
Du ville ikke høre! Se nu der.
Så er det nok!
Tag dine bukser på, dreng. Du ser dum ud.
Gå ind og tag noget tøj på, pigebarn. Lav noget kaffe.
Tag ikke den på. Den er beskidt. Bed Frieda om at vaske den.
Gå sål
Noget af en scene her til morgen.
Otte politifolk. Det er 23 af vores væbnede styrker. Har du mobiliseret tropperoe?
Vi får deres forklaringer, og franskmændene tager dem.
Franskmændene? Hvorfor?
De respekterede ikke reglerne.
Dine regler, Joseph.
De vil blive udvist, og franskmændene tager dem med.
Hvad der videre sker, vedrører ikke os. Og det vil formilde russerne.
Bravo, Anton. Godt arbejde.
Jeg vil se vidneforklaringerne.
Jeg ønsker ikke en undersøgelse, men lad os holde os inden for loven. Vores lov.
Vi behøver ikke skriftlige udtalelser. Vidnerne er retskafne borgere.
Det gør vores position desto stærkere.
Hvornår er franskmændene her? - Klokken fire.
Vi har kun seks timer.
Vi skal være hurtige. - Umuligt!
Det vil tage mindst et døgn at samle alle vidnerne.
Så må vi fortælle franskmændene, at visse fakta ikke kan tjekkes…
At der er formaliteter…
De vil forstå det Franskmændene elsker bureaukrati.
Jeg behøver din hjælp. Kan jeg regne med dig?
Vi må etablere hver mands skyld perfekt.
Skyld? Der var en voldtægt! Nå ja, voldtægtsforsøg.
Har du fortalt generalen det? - Nej.
Det burde du.
Gem dig, hurtigt!
Fortæl mig hvor generalen er, tæve!
Spyt ud!
Lisa! - Rør dig ikke!
Er han ovenpå?
Vis mig, hvor hans værelse er! Af sted!
Glem det! Ud til Jeepen!
Det er ikke så slemt.
Er hun okay? - Ikke noget alvorligt.
Jeg sagde ikke noget. - Godt, Lisa. Du er meget modig.
Jeg tager mig af dit søde ansigt. Kom med mig.
Alt i orden? - Gudskelov!
Jeg var bange.
Dr. Hoop, du er meget velinformeret.
Jeg ved intet. Jeg ville fortælle, at Ziegler har fået tre af dine folk arresteret.
Er det alvorligt? - Ja. Og I kan ikke blive her.
Vi flytter jer til Vaduz.
Nikolskoy…
Menig.
Mme Brandts og bondedrengens anklager mod Yuri Nikolskoy er blevet frafaldet.
Lad ham gå.
Tag tilbage til Brandts gård i en fart.
Gå så.
Effeniev…. menig.
Han ser skidt ud.
Jeres politi er meget entusiastisk, dr. Hoop.
Nej, det var hans kammerater, der satte en stopper for voldtægten.
Du er et svin!
Efter det, der skete dig!
Hvad var det?
Han blev tvunget til at se bolsjevikkerne voldtage hans mor og søster.
Ziegler burde høre resten af historien.
Hans far var præst.
De skar hans tunge ud, fordi han afholdte anti-kommunistiske gudstjenester.
I det tilfælde, general, kunne man sige, at der er formildende omstændigheder.
Beklager, Joseph, men han voldtog en teenager. Det må vi slå hårdt ned på.
Og det kan ske igen, hvis vi ikke foregår med et eksempel.
Jeg er fuldstændig enig. Hæng ham.
Krigen og den militære undtagelsestilstand er forbi.
Vores domstol vil afgøre det.
Han vil blive retsforfulgt efter Liechtensteins lovgivning.
Efteråret 1945
Lad det være! - Hvad sker der?
Skrub af!
Din advokat har allerede tabt! - Hold mund!
Undskyld, at jeg tilkaldte dig med så kort varsel,
Tænk ikke på det.
Er alle mine folk blevet advaret? - Ingen anelse.
”Tegier hurtigt høre om eventuelle fraværende.
To vil med sikkerhed ikke få indkaldelsen. - Det er et andet problem.
Men det er ikke derfor, du er her, Boris.
Det er officielt nu. De vil afhøre dig her i morgen klokken tre.
Jeg kan ikke gøre meget i morgen-
men hvis jeg som advokat kan hjælpe dig i dag…
Min kære ven…
Hvor skal jeg begynde?
Hvis jeg vidste, hvad mine forbrydelser bestod i, ville jeg bede dig om råd.
Jeg kæmpede i denne krig, som jeg gjorde i den forrige.
Ligesom syv generationer før mig, har jeg kæmpet med ære.
Som min agtede og krigeriske familie altid har gjort.
Min samvittighed er ren.
Fald ind!
Stil op på række!
Kom så af sted!
En russer, der forklarer det sovjetiske politi, hvorfor han gik ind i den tyske hær-
synes helt surrealistisk.
Vær stille!
Hvorfor er I her?
I er russiske soldater. I har intet at gøre med dette lille lands folk.
Og dette lille lands folk ønsker jer ikke her.
Ikke sandt, fader Ziegler?
Ikke sandt?
Det er det vel.
Der ser I.
Så, hvem er I?
De fleste af jer er tilfangetagne sovjetiske soldater eller krigsfanger-
tvunget ind i den tyske hær-
for at kæmpe sammen med afskum mod jeres egne kammerater.
Åh, jeg ved… Jeg ved-
at nogle folk derhjemme mener, at I kun fortjener en kugle i hovedet.
Men ikke mig.
Jeg forstår jer.
Fordi jeg er en soldat.
Men…
…der er andre her…
….som ikke blev taget til fange.
Som ikke var krigsfanger.
Som simpelthen bare stak af.
Vi kunne kalde dem desertører.
Ikke mig.
Jeg kalder dem…
…nogle store røvhuller.
Du er et.
Er du et stort røvhul?
Svar. - Ja, oberst.
Ja, hvad? Jeg hørte det ikke.
Jeg er et af de der store røvhuller, oberst.
Det var på tide!
Har du et navn?
Krassov.
Ikke andet?
Alexander Victorovitch Krassov.
Mænds som denne Alexander Victoroviteh Krassov-
deserterede, fordi de frøs og var sultne.
Eller fordi de havde mistet sit regiment.
Den slags sker. Ikke for mig, men for dem som Alexander Victorovitch Krassov.
Der er andre blandt jer, der kan have begået den samme fejl.
Det er derfor, I er her i dag, i dette lille land.
Fordi I ved, I har begået en fejl. Jeg ved, at det bare var en fejl.
Alexander Victoroviteh Krassov…
Din mor savner dig. Hun har ikke set dig-
siden maj, 1941. Husker du de to ugers orlov-
du tilbragte mest sammen med Alexandra? Alexandra, Alexander… Næsten ens navne.
Husker du, hvor smuk hun var?
Hen er endnu mere smuk nu.
Se.
Vend det om. Der er en besked.
Hun beder dig om at komme hjem.
Hun elsker dig stadig.
Din mor vil have dig tilbage. Kun du er tilbage.
Din far er død. Astma…
Det gør mig ondt, Alexander. Det er kun tre måneder siden.
Vi har nyheder til jer alle sammen.
Frieda.
Petrov Gregory Ivanovitch?
Her.
Kammerat Petrov…
Glæder mig endelig at møde dig.
Du blev taget til fange i 1942.
Men du har noget af et ry, ser jeg.
Estisk familie, begge forældre lærere, eneste søn….
Du er en modig mand, Petrov.
To medaljer fra den sovjetiske hær.
Dine studier hjalp dig tilsyneladende i hæren.
Et års studier mere - kun et - og så er du læge.
USSR behøver mænd som dig.
Men jeg er i den Nationale Russiske Hær.
Kan du gemme det? - Du er kvikkere end mig.
Men du er jo også en intelligent mand.
Du fortjener et svar.
Dine kammerater ligeså.
Lyt meget nøje til dette svar.
Kom.
Nu ved I, hvad vi har prøvet at gøre for jer-
med den smule tid, vi har haft.
Nu ved , at vi ikke har glemt jer i Rusland-
og at folk glæder sig til, I kommer hjem.
Men ikke desto mindre…
…greb I til våben mod jeres egne brødre.
Det kan ikke gå ustraffet hen.
Stalin, vores fader-
vores elskede leder-
har besluttet, at jeres straf-
skal være en genfødsel.
Glem alt om lejrene.
Glem fængslet!
I vil betale jeres gæld til jeres land på den ædleste måde.
I vil bruge to år på genopbygge vores ødelagte byer.
Jeres officerer vil gennemgå en politisk genuddannelse.
Og så kan I vende tilbage til dem, der elsker jer.
I vil endelig kunne frit leve jeres egne liv i jeres huse-
i jeres fødeland.
Vi er tilbage om syv dage. I kan tage jeres koner med, hvis I har en.
Vi finder et sted til dem.
Det var perfekt, Cheko.
Gregory Petrov ville være en god rekrut for NKVD.
Undskyld.
Jeg er glad for, at I begyndte.
Udsigten er fantastisk deroppe.
Jeg hørte den kvinde.
Medicinstudier… begge forældre lærere…
Det vidste jeg ikke.
Du sagde, de arbejdede på en fabrik.
Det er rigtigt.
Og nu er de lærere? - Det var de før krigen.
De blev sendt til fabrikken.
Jeg var..
Jeg er medicinstuderende.
Hørte du hende? Jeg kan fortsætte mit medicinstudie.
Så du har besluttet dig uden at spørge mig?
Besluttet min og barnets fremtid?
Ved du, hvorfor generalen tog os med hertil?
Han troede, de ville skyde os alle sammen. Det passer ikke. Du hørte dem.
Vil du løbe den risiko?
Dette vedrører ikke os. - Jo, det gør.
I er vores eneste venner.
Jeg har altid følt…
…du var en klog mand. Jeg er ikke uddannet, men vi er venner.
Jeg vidste ikke, du ville være læge. Heller ikke Natalya.
Du er klog nok til at kunne starte forfra, her. Og din general har måske ret.
Vil du risikere jeres liv bare for at blive læge?
Nej, for at holde mine løfter til Natalya.
Jeg er ligeglad med dine løfter!
Vi drømte om biler, kaviar og pelse da vi boede i et telt!
Nu ønsker jeg bare at leve.
Jeg ønsker at leve her og nu. Det er alt!
Det er Ziegler.
Undskyld, Joseph, jeg kan ikke sove. - Det kan jeg heller ikke. Gå bare op.
Sid ned.
Undskyld, Emily. - Godaften.
Cognac? - Meget gerne.
Jeg har tænkt. Deres manipulation er åbenlys.
Cheko og kaptajnen fortæller forfærdelige løgne.
Er du sikker?
De er ondskabsfulde. Jeg var forfærdet.
Til sidst troede jeg næsten selv på ham.
Han var næsten menneskelig.
Hun var næsten moderlig.
De fleste af de stakkels drenge tror på alt, de får at vide.
Jeg er sikker på, at de gerne vil tilbage til Rusland.
Boris må tale med sine mænd. Kun han kan overbevise dem.
Du må gribe ind, Joseph. - Jeg kan ikke, det er for farligt.
Europa er en tidsindstillet bombe. Hærene opfinder og fjerner love.
Vi kunne forsvinde.
Hvis russerne hørte om kronjuvelerne, gør vi det med sikkerhed.
Du må advare dem.
Du har risikeret så meget. Selv mod Anton.
Uanset hvad der sker, har du parlamentets fulde støtte.
Du må gøre noget.
Hvor er krigsforbryderen Smyslovsky?
General Smyslovsky venter.
Send ham ind.
Goddag, hr. statsminister.
D'herrer.
Hvem er De?
Jeg sagde, hvem er De?
Hvorfor råber den stakkels mand?
Kan du forstå ham?
Jeg kan ikke.
Jeg taler det en lille smule.
Du kan måske tolke for mig?
Dr. Hoop, tilgiv mig, men…
….denne mand taler et sprog, der er fremmed for mig.
Men heldigvis kender løjtnant Zolchin det grundlæggende-
og kan fungere som min tolk.
Hvis du vil bede denne mand…
...om at tale direkte til løjtnanten-
kan vi måske komme videre.
Vi har et lille kommunikationsproblem.
Løjtnanten vil oversætte det, du siger.
Før vi begynder, skal denne mand identificere sig selv.
Hvem er De?
Han vil vide, hvem du er.
Hvis de ikke ved, hvem jeg er, spilder vi tydeligvis vores tid her.
Det er bare en formalitet.
Selvfølgelig, dr. Hoop.
Grev Arthur Boris Holmston-Smyslovsky.
General i Wehrmachts 1. Nationale Russiske Arme.
I mine papirer står der kun Smyslovsky, Boris.
Arthur og Holmston blev tilføjet i 1920-
for at forvirre den bolsjevikiske efterretningstjeneste og dens hæslige-
forskruede, ondskabsfulde gnomer-
bedre kendt som Cheka.
De er finlænder, Boris Smyslovsky.
De blev født i Terioki den 3. december, 1897.
Hvad sagde han?
Vil han høre min livshistorie, vil jeg helst fortælle den selv.
Det er hurtigere, og jeg er også den bedst kvalificerede.
Jeg forlod Mikhailovska Artilleriskolen i St Petersborg-
fik rang af løjtnant i 1915-
og blev sendt til fronten, da jeg var 18.
Jeg tog til Østrig under den bolsjevikiske revolution.
Min far og det meste af min familie blev myrdet i en koncentrationslejr.
Jeg gik ind i den Hvide Hær i 1918.
Og jeg kæmpede mod den revolutionære hær i 3 år-
indtil min enhed blev fængslet i Polen.
Så jeg flygtede til Tyskland, hvor jeg gik ind i deres hær.
Jeg blev tysk major i 1940-
forfremmet til oberstløjtnant i '42
og general i '44.
Jeg organiserede den 1. Nationale Russiske Armé-
med hvilken jeg kæmpede imod bolsjevikkerne.
Vi kæmpede kun på østfronten mod den Røde Hær.
Og vi tjente med ære.
De 500 mænd, der er her-
er alt, der er tilbage af mine 3.000 soldater.
Tak, general.
Oberst Cheko…
De anklager general Smyslovsky for at have begået krigsforbrydelser.
Det er op til Dem at løfte bevisbyrden for disse forbrydelser.
Han har tilstået vores første anklage.
Det er nok.
Kan du være mere præcis, kaptajn?
Han var i den Hvide Hær mellem 1918 og 1920-
og tilstår dermed at have myrdet sovjetiske borgere.
Har I vidneudsagn?
Dem får du efter krigsretssagen.
Beklager, men vi skal have dem nu.
General, har du noget at tilføje?
Ja, det har jeg.
De taler om mord på russiske borgere.
Hvis disse repræsentanter for det politiske politi kunne forstå det-
ville jeg minde dem om de militære love.
Men…
…de er slagtere. Slagtere, der repræsenterer slagtere!
Den eneste lov, de kender-
er slagteriets lov!
De har slavebundet Rusland med mord! Og de holder på magten med mord!
Smyslovsky, du er en død mand!
Du er død!
Ja, ligesom general Vlassov er død.
Du er lige så død som en død gris.
Ligesom Vlassov.
Og vi pissede på hans stinkende lig!
Og hans 10.000 døde mænd!
Skud ned som kaniner!
Godt…
…nu ser man det tydeligt.
Der er ingen Kommission for Repatriering.
Disse bolsjevikker er mordere.
De tilstod lige, at de dræbte Vlassov..
…og udslettede hans hær. 10.000 mænd blev slagtede.
Denne kommission er kun løgne og død.
I hørte alle denne hr. Cheko.
Oberst Cheko, kaptajn Barinkova, jeg spørger igen. Kan I give mig-
nogen former for beviser mod general Smyslovsky?
Smyslovsky, du skal løbe stærkt og gemme dig resten af dit liv.
Du vil ikke være i sikkerhed nogen steder.
Hvad laver du?
Jeg tager notater. - Du ser os igen.
Meget snart.
Husk, at USSR er magtfuld.
Og vi vandt krigen. - Det noterer jeg.
Dette møde er hævet.
General…
…var de 10.000 mand en formodning?
Nøj, fader. Det var desværre for lavt vurderet.
Jeg håber, det hjælper dine mænd med at forstå det.
Lad os bede til det.
Død over Stalin!
Min stakkels Cheko.
Kommissæren vil lykønske dig personligt.
Tak.
Det haster ikke nu.
Ziegler og hans tilhængere vil formentlig vinde valget-
og da de nu holde sig til din sag, vil de snart gøre dig en helt.
Prinsen vil ikke modsætte sig, at I bliver.
Tak, men nej. Vi vil forvolde jer problemer.
USSR har ingen indflydelse i Argentina. Der er vi ikke til ulempe.
Det eneste, der generer mig, er at lære spansk.
Som min kone taler flydende.
Ved dine mænd besked om Argentina?
Zolchin har sørget for det.
Vi hørte det uheldigvis først sent i eftermiddags.
Vi tænkte bare…
Hvad vil der ske med de to elskende?
Det tager lang tid at starte en undersøgelse.
Hvis du og dine mænd snart rejser, kan vi lade dem slippe for… god opførsel.
De flygter måske sågar fra landet…
Vores politi har ikke midlerne til at jagte dem så langt væk som i Argentina.
Du er vist ved at blive mindre stivbenet
Mere optimistisk.
I ved, hvad Napoleon sagde?
"Det, jeg beundrer mest, er, at sindet er mægtigere end sværdet "
Kom, det er vigtigt!
Kom, løjtnant Zolchin her sendt mig!
Husker I Vlassovs mænd? Nu er det muligt at rejse til Argentina.
Hvor ligger det?
Olga viser jer det Det er langt væk. Vi er i sikkerhed der.
Generalen vil tage os med dertil
Der? - Ja, der.
Åh, nej. - Det er for langt væk.
Skal I med I Argentina?
Hvordan kan vi vide det?
Hvem taler sandt?
Du fortalte ikke sandheden. Jeg har aldrig skjult noget.
Jeg fortalte dig alt om mig og min familie. Du vidste, jeg arbejdede på en fabrik.
Du vidste, vi var fattige. Jeg troede, vi kom fra den samme verden.
Men jeg elskede dig.
Jeg elsker dig så meget at…
…jeg ville ignorere alt, der kom imellem os.
Du ville ikke have stolet på en medicinstuderende.
Og så… - Så hvad?
De mænd, jeg var sammen med… - Fattige, uuddannede folk som mig?
Jeg mener folk, der kunne blive fjendtlige.
Aggressive.
Men jeg var anderledes.
Ikke bedre. Bare anderledes.
Sådan er det overalt.
Det er værre i en lukket verden, som i hæren.
Selv de andre kvinder ville have hadet dig.
Gregory, min elskede.
Lad os gøre det.
Lad os gøre det, du vil,
Så vender vi hjem.
Ure! Hvem vil have et ur?
I får alle et ur.
Der er et til alle derhjemme.
Smil.
Farvel, dr. Petrov. - Vil I med på billedet?
Gregory! - Natalya?
Slip hende!
Tag det roligt, kammerat.
Stil op række.
De, der valgte at vende hjem, nåede kun så langt som til Ungarn…
General Smyslovsky tog resten af sine med med til Argentina.
Han vendte meget senere tilbage til Liechtenstein-
hvor han døde den 8. september 1988.